Vreau să-ți susții mărturia anterioară.
Vrei pe cineva care să mintă pentru tine în tribunal?
Găsește pe altcineva.
Nu pe mine. D-le judecător.
Lucrez pentru biserica catolică.
Deci ești preot?
Evaluator.
Eu și Ben suntem angajați de biserică
ca să investigăm fenomene inexplicabile.
Biserica are vreo 500,000 de restanțe
la cereri de exorcizare și verificări de miracole.
Nu știam că există o astfel de meserie.
O spaimă nocturnă?
O siluetă în umbră a fost în visul meu.
Își spunea George.
Îl cunoști pe acest Townsend?
L-am văzut. Sub alte înfățișări.
E un psihopat care se simte mai puțin singur
când îi convinge pe alții să facă ce face el.
Nu-ți amintești?
Julia, târfulița plângăcioasă.
Am primit următoarea sarcină.
Și nu e o posedare.
- Ce e? - Un miracol.
Participă și ea?
Aș putea să arunc o privire.
Binecuvântată ești tu între femei.
Binecuvântat este rodul pântecelui tău.
Sfântă Marie, Maica lui Dumnezeu, roagă-te pentru noi păcătoșii,
acum și în ceasul morții noastre.
Binecuvântat este rodul pântecelui tău, Iisus.
Sfântă Marie, Maica lui Dumnezeu, roagă-te pentru noi păcătoșii,
acum și în ceasul morții noastre.
Amin.
Binecuvântată ești tu între femei
și binecuvântat este rodul pântecelui tău, Iisus.
- Știi ce îmi place la sex? - Sfântă Marie...
Acel moment când vezi în privirea ei că te dorește.
Roagă-te pentru noi, păcătoșii...
- Kristen te dorește. - Acum, și în ceasul morții noastre. Amin.
- Și când te mușcă... Doamne! - Sfântă Marie...
Și țipă ca nebuna. Să nu-mi spui că asta vine din Rai.
Nu țipă ca o sfântă, țipă ca un demon, ce naiba!
Îmi pare rău. Ți-am distras atenția?
De ce nu inventezi tu o rugăciune?
De ce repeți aceeași tâmpenie la nesfârșit?
Sfântă Marie, cea plină de har...
Cine e la prima bază?
... Domnul e cu tine. Binecuvântat...
Cine e la prima bază?
Așa îl cheamă.
Pe cine?
Da.
Atunci, cine e la prima bază?
Da.
Haide, spune-mi.
Asta e.
Asta e cine?
Da.
Cum procedăm la un miracol?
Noi investigăm dovezile medicale,
iar tu, în calitate de consilier psihologic și medical...
Sunt consilier medical?
Nu fi flatată. Eu sunt consilierul tehnic.
Tu ai patru ani de pregătire universitară, deci ai câștigat.
- Și lucrezi ieftin. - Ce flatant.
Tu îți exprimi părerea, chit dacă dovada
ne depășește sau nu înțelegerea științifică.
Ea e?
Da. Naomi Clark, 18 ani.
Stop cardiac în timpul unui meci de fotbal.
- Când s-a întâmplat? - Acum trei săptămâni. Ea...
Nu, nu!
Nu!
Doamne...
Cât a fost moartă?
Aproape trei ore.
Doamne!
Încep să înregistrez. Prima incizie, la 20:36.
Pacienta era o afro-americană de 18 ani, fără antecedente medicale.
Prima incizie se face la linia maxilarului. Nu există...
Nu e un miracol. Aș vrea să fie, am evita un proces.
Dar nu înțeleg.
Spitalul tău a declarat-o moartă pe Naomi la 17:33.
177 de minute mai târziu, s-a ridicat în morgă.
Știu că treaba voastră e să dovediți că e un miracol...
- De fapt, nu. - Am consimțit
să las arhiepiscopia să-mi pună câteva întrebări,
dar medicina are anumite limite.
Nu e atotștiutoare, iar noi nu suntem Dumnezeu.
Fiziologiile diferă de la om la om. Tinerii își revin mai repede.
Deci Naomi și-a revenit fiindcă era tânără?
Nu. Spun că pacienta suferea de hiperinflație pulmonară,
iar asta a creat impresia că e nereceptivă.
Ce e hiperinflația?
O situație în care plămânii nu au elasticitate.
Surplusul de aer de la resuscitare rămâne în plămâni
și împiedică pacientul să respire.
Deci pacienta avea COPD.
- Lucrezi pentru biserică? - Da.
E consilierul nostru psihologic.
Ascultă, a fost o situație de urgență.
Pacienta suferise un stop cardiac, iar primii prezenți nu aveau experiență.
S-au grăbit s-o resusciteze și nu și-au dat seama
că alveolele ei sunt atât de inelastice.
Prostii!
- Deci nu e hiperinflație? - Nu.
Încearcă să dea vina pe noi ca să scape de malpraxis.
Zice că v-ați grăbit și ați continuat resuscitarea.
Fiindcă era pe moarte. Am adus pacienta la ușă.
Echipa de intervenții a preluat-o.
- Ce crezi că s-a întâmplat? - Nu vrei să știi părerea mea.
Ba da, vreau.
Nu sunt o persoană religioasă. Nu cred în treburile alea,
dar hai să fim serioși. Fata era moartă de trei ore. Am văzut-o moartă.
Lividitatea se instalează după o oră, creierul moare după 90 de minute.
- Crezi că a fost un miracol? - Nu știu.
Nu-mi place cuvântul ăsta, dar... Ceva s-a întâmplat.
Spune-i miracol, spune-i ciudățenie,
dar ceva s-a întâmplat.
Sunt camere de înregistrat în sala de operații?
De ce?
Ca să vedem ce acțiuni de salvare a acordat spitalul.
La Traumatologie adică.
Da, sunt camere, dar înregistrările sunt șterse după o săptămână.
- Ce părere ai? - Nu mi se pare imposibil.
S-a mai întâmplat. Pacienți care au înviat după ce au fost declarați morți.
Dar după trei ore? E prea extrem.
Ai lucrat vreodată la un caz de malpraxis pentru procuratură?
Da, o dată. De ce?
Înregistrările nu sunt considerate probe?
Darryl.
Kristen Bouchard! Credeam că ai fost concediată.
Așa e. Dar nu pot sta departe de tine. Ce mănânci?
Mâncare. Ce cauți aici?
Am auzit că te ocupi de procesul de malpraxis de la spitalul Harbor.
Am nevoie de înregistrările de la spital din acea noapte.
De ce aș face-o?
Fiindcă îți pot furniza informații de la apărarea spitalului.
Kristen. Bună!
- Lewis. - Mă grăbesc să ajung la tribunal.
- Putem vorbi? - Desigur.
Vorbim, Darryl.
- Soțul tău e tot plecat? - Da. Revine în câteva săptămâni.
Te tentează să te întorci pentru un stagiu scurt?
- Vrei să mă întorc aici? - Da.
Nu e momentul potrivit să caut pe altcineva.
Ai putea continua cazurile pe care le-ai început deja.
Singura problemă, Lewis,
e că am nevoie de mai multă siguranță decât oferă slujba asta.
Și ai siguranța asta la noua ta slujbă?
Da.
Bine.
Ce fel de siguranță cauți?
Am primit apelul. O ai?
Ai luat înregistrarea de la un avocat?
Avocatul acuzării.
Bine.
Începe numărătoarea. Unu, doi,
trei, patru, cinci, șase...
Grăbesc resuscitarea?
Nu pare. Lucrează ca la carte.
Presiunea sanguină e în scădere.
Tot nu are puls.
Ce e aia?
Nu știu. O supratensiune?
Pulsul.
Ciudat.
Ce?
Aceste supratensiuni... Stai așa.
...11, 12...
- Ai văzut? - Ce?
Mai fă-o o dată.
Ce e asta?
Nu înțeleg.
E trucată.
- Cum adică? - N-a mai văzut nimeni asta?
Un avocat, dar n-a pomenit nimic.
Era să ne scape și nouă. A fost doar o licărire.
E un card digital care a mai fost folosit.
Ne uităm la un artefact dintr-o înregistrare anterioară.
- Poți să-i dai de cap? - Da, asta am să fac.
Ți se pare prea bizar?
Mereu vezi îngeri pe casetele tale?
Ben are dreptate, probabil.
E doar un artefact al unei înregistrări digitale.
- Pot să te întreb ceva? - Sigur.
- Deci... crezi în miracole? - Da.
- Mă crezi nebun? - Nu.
Dar vreau să înțeleg.
Tu crezi că prin rugăciune asiduă, Dumnezeu îți va oferi miracole?
Nu, nu așa stă treaba.
Dumnezeu are planuri... în interiorul planurilor.
Și nouă ne sunt inaccesibile.
Fiica mea cea mică, Laura,
s-a născut cu un defect cardiac la valva mitrală.
E o boală genetică.
E soarta. Mușchiul s-a dezvoltat greșit.
Sunt 50% șanse să moară până împlinește 20 de ani.
Poate muri în orice clipă.
În mers, când aleargă, când doarme.
Doamne! Îmi pare rău.
E în ordine.
Doctorul vrea s-o consulte peste trei săptămâni,
fiindcă e posibil ca valva să se dezvolte de la sine sau să regreseze.
Și peste trei săptămâni vom vedea care variantă e.
Chiar e ciudat.
Viitorul e decis printr-un drum la spital.
E o aruncătură de monedă.
Cap, valva se dezvoltă.
Pajură, regresează, iar ea...
Va muri înainte să termine facultatea.
Dacă aș crede că rugăciunea
ar avea vreo influență, cât de mică,
aș fi în genunchi seară de seară.
N-aș mai ieși. M-aș ruga atât de mult,
că aș face de rușine sfinții.
Dar nu așa stau lucrurile, nu?
Milioane de oameni religioși se roagă,
dar tot mor de cancer sau în accidente de mașină.
Și sunt ticăloși care apucă 90 de ani.
Nu înțeleg rostul rugăciunii, dacă nu ajută.
Nu știu...
Dar mă voi ruga pentru fiica ta.
O să mă rog pentru Laura.
Se simte bine?
Nemaipomenit. Mă face să râd.
Nu înțeleg cum ar putea Dumnezeu să aleagă învingători și pierzători.
Nu face asta.
Dar dacă există miracole, unii oameni au parte de ele,
iar alții nu. Corect?
Nu asta e problema cu miracolele?
Nu că au loc, ci că unii au parte de ele, iar alții nu.
Vrei să lași baltă evaluarea asta?
Te-aș înțelege.
Nu, nu vreau.
Vreau să fac asta.
Dar...
Procuratura m-a rugat să revin.
Îmi oferă un contract pe doi ani.
Și vrei să te întorci?
Nu pot refuza banii.
Când trebuie să dai răspuns?
Mâine.
Bine.
Să văd ce pot face.
Ce s-a întâmplat?
Laura!
Laura, te simți bine?
Mamă, e bine? Vrei apă?
Te simți bine?
- Da. - Iar te lovea învățătoarea?
Pot dormi cu tine, mamă? E ud.
- Nu eu am udat patul, mamă. - E în ordine.
E în regulă, culcă-te.
Un bărbat l-a udat.
Ce bărbat?
Era înfricoșător.
Avea dinți mari și ochi roșii, ca un demon.
Și nu mă puteam mișca.
Avea un cuțit cu care îmi tăia degetele.
Asta nu înțeleg.
Fiica mea vede aceleași lucruri ca mine în coșmarurile ei.
Și nu i-ai povestit niciodată coșmarurile tale?
Nu. N-aș face-o.
- Kurt. - Îmi pare rău.
Obișnuința.
Cât de mult se aseamănă coșmarurile?
Ambele au o creatură demonică.
Cu un cuțit. Ne taie degetele.
E o descriere generică.
Ar putea cumva fi o reacție la aceeași imagine?
Un panou pe care l-ați văzut amândouă, sau un desen?
Nu, din câte știu eu.
Mai ai slujba aia nouă, cu posedarea demonică?
Nu. Adică, da,
dar acum ne concentrăm pe miracole.
- Studiezi miracolele? - Ciudățenii medicale.
Sunt fascinat.
Ba nu, mă subestimezi.
Am făcut un tur cultural în Bali.
Culturile alternative folosesc deseori
imagini spirituale în activitatea lor psihologică.
Are un efect placebo bun.
Trebuie să plec.
Kristen, am luat măsuri suplimentare de securitate.
Nu iau notițe.
Cred că ar trebui să ne vedem iar săptămânal.
Lasă-mă să mă gândesc.
Ce părere ai, monsenior?
Vrea contract pe doi ani?
A primit o ofertă asemănătoare de la vechiul ei loc de muncă.
Și nu vrem s-o pierdem.
Cum decurge evaluarea de la spitalul Harbor?
Miracolul?
Asta rămâne de văzut.
- Îl cunoști pe părintele Augustus? - Da.
Nu cred că Dumnezeu folosește un alcoolic pentru miracolele Lui.
L-a folosit pe Moise.
Ce-ți place să te contrazici...
I se spune "preotul-miracol" acum.
- Deci vrei să înceteze? - Nu...
Vreau o evaluare corectă.
Dar nici nu vreau ca biserica să se facă de râs.
Kristin ne oferă evaluări corecte.
Și nu cere mult.
Bine, bine.
Îți fac rost de bani.
Vorbește cu Augustus.
Asigură-te că nu ne face de râs.
De unde ai asta?
Dintr-o sursă anonimă. Ce e aia?
Habar n-am.
- Înregistrați peste vechile imagini? - Nu.
Ce e asta?
Nu știu. O fantomă. Un înger?
Tu ce vrei să fie?
- Ce-i? - Nimic.
Nu a părut așa. Ce e?
Știu cine e.
Bernadette May.
Cine e?
O suplinitoare internată cu 3 zile mai devreme din cauza unei migrene.
- Deci e vorba de o înregistrare suprapusă. - Nu.
Nu pricep.
Probabil nu e nimic.
Atunci, ce e?
Bernadette May a murit cu o oră înaintea lui Naomi.
- De la un anevrism cerebral. - Nu pricep.
Persoana pe care am văzut-o pe înregistrare, cea care plutea,
a murit?
Începe să semene a poveste cu fantome.
Ascultați.
Voi verifica înregistrarea ca să mă asigur că nu a fost trucată.
De ce ar truca-o cineva?
Există așa-zisele clipuri Deepfake, bine?
Poți manipula pixelii și îi poți să arate ce vrei tu, bine?
Mă poți transforma într-o capră, mă poți face să zbor, etc.
Crezi că e un deepfake?
Nu știu. Cercetez.
E supărat pe mine?
E supărat pe misterele nerezolvate.
Preot-miracol, binecuvântează-mă.
Vindecă-mă, părinte.
- Credința ta te-a vindecat. - Binecuvântează-mă, părinte.
Încredeți-vă în Dumnezeu.
David!
- Ce faci? - Salut, părinte.
Ea e Kristen. Kristen, părintele Augustus.
Îmi pare bine.
Cercetăm situația lui Naomi Clark.
Situație? Așa vrea să-i spună biserica?
- Tu cum i-ai spune? - Intervenție divină.
Jim...
Duhnești a băutură.
Poate că ai auzit, David.
Dumnezeu îi folosește deopotrivă pe păcătoși și pe cei drepți.
- Asta a fost? Dumnezeu te-a folosit? - Nu știu.
Am simțit.
De la pielea ei.
Ceva.
Scuze.
Eu nu am viziuni, ca tine.
Dumnezeu nu m-a plăcut niciodată.
Vorbesc mereu cu el, în fiecare seară.
E cel mai tăcut coleg de cameră din lume.
- Ce i-ai șoptit lui Naomi? - O rugăciune pentru morți.
Nu. Nu. Ai ținut-o de mână și i-ai șoptit ceva în ureche.
"Nu pleca, rămâi.
Te rog, Doamne, las-o să rămână."
Știu, nu e cine știe ce rugăciune.
Tocmai îi dădusem ultima împărtășanie altei femei, de la etaj.
Murise de anevrism cerebral.
Bernadette May?
Da. M-a prins de mână și s-a uitat la mine.
Știa că e pe moarte,
dar avea chipul împăcat,
de parcă văzuse ce urmează.
Aveam mâna încălzită de ea când m-am dus la morgă.
De aia am ținut-o pe Naomi.
N-am vrut să plece.
Ea a simțit ceva.
Știu precis că a simțit.
Deci... Ai viziuni?
În urmă cu câțiva ani am văzut... lucruri.
A fost ca un vis.
Dar a fost acum mult timp,
eram foarte stresat
și prietena mea murise recent.
- Julia? - Da.
Mi-a oferit speranță când aveam nevoie.
- N-ai mai avut viziuni de atunci? - Nu.
Ce e aia?
Nu știu. Încerc să văd dacă e trucata.
E pentru preotul tău?
- E pentru slujba mea. - Slujba ta, pentru preotul tău.
De unde e asta?
De la o cameră de supraveghere de la spital.
Tata întreabă dacă vii pentru rugăciuni.
Da, știu, dar nu te poți supăra pe el că încearcă.
Asta-i tot?
Da. Șase cadre.
Nu știu ce să zic.
Are legătură cu pixelii.
Dacă e un trucaj, e unul reușit.
- Cine vrea să fie ea? - O femeie moartă.
Da, știu. A murit cu o oră mai devreme.
Lewis.
Am cele două cazuri remarcabile pe care ți le-am promis.
- Grozav. - Poftim.
Și îți mulțumesc pentru oferta contractuală,
dar zic pas. Slujba nouă este...
Nu e nevoie să-mi mulțumești.
De fapt, s-a ivit o oportunitate peste noapte.
Alt psiholog criminalist, unul pe care l-ai întâlnit la tribunal.
De fapt, vreau să-l pui la curent cu cele două cazuri la care lucrai.
Leland!
Mă bucur să te revăd.
Lewis, ăsta e un psihopat.
- Fii serioasă. - Sunt.
I-a furnizat informații criminalului în serie LeRoux
și l-a încurajat să ucidă.
Deja mi-a spus că contul lui a fost spart.
- Minte. - Am văzut dovezile, Kristen.
E un mincinos. Mi-a furat notițele din terapie.
S-a descurcat mai bine decât tine la tribunal, bine?
Înțeleg că ești supărată,
dar e un psiholog criminalist bun,
așa că te rog să-l pui la curent cu cazurile tale.
Kristen!
Kristen, ți-ai lăsat notițele în birou.
Nu sunt ale mele.
Știu. Voiam doar să vorbim.
Nu avem ce să vorbim.
Cred că glumești. Avem o grămadă de vorbit.
Vei schimba tot ce am făcut eu la cele două cazuri?
Vei încerca să eliberezi vinovații? Să închizi nevinovații?
Da, dar nu fiindcă sunt rău.
Ci fiindcă ești ușor de convins, Kristen.
Ești prea moale.
Tu însăți ai spus asta, în a 12-a ședință de terapie.
Ce face David?
Uite care e cel mai important lucru la David:
se dă om bun,
dar întreabă-l despre a doua oară când l-a văzut pe Dumnezeu.
N-am idee ce înseamnă asta.
Da, de aceea trebuie să-l întrebi:
"Povestește-mi, David, despre a doua oară când l-ai văzut pe Dumnezeu".
Crede-mă, e o poveste interesantă.
Baftă cu "miracolul" tău!
Mamă! Mamă!
Fiicele mele! Pe cine ați omorât?
Pe poștaș. Voia să lase corespondența și...
- Nu uitați să curățați cu Lysol! - Da.
Ai întârziat! Ziceai că vii la 8.
Da. Și îți mulțumesc că ai fost răbdătoare, mamă.
- N-a fost răbdătoare. - Ba da.
M-am uitat la serialul vostru înspăimântător.
Sunt prea bătrână pentru asta.
Ce s-a întâmplat? Arăți de parcă ai pățit ceva.
Nu, eu doar...
Mă bucur să fiu acasă, cu mama mea.
- Și fiicele mele. - Bine. Nu vrei să-mi spui.
- La ce ne uităm? - Un serial de groază.
Ce drăguț din partea bunicii că vă lăsa să vă uitați la ce vreți.
Bine, eu plec acum. Fetelor, ascultați.
Să nu fiți cuminți, bine? Nu o ascultați pe mama voastră.
- E prea strictă. - Bine.
Te iubesc, mamă. În regulă!
Mamă, nu face glume din astea.
La ce ne uităm?
L-ai văzut, mamă. Ai zis că pare interesant.
Ce ai făcut cu păianjenul de jucărie și...
- Trebuie să-l văd de la început? - Nu, s-au mutat într-o casă nouă.
Și e bântuită.
- Tată! - Unde e mama?
A murit într-un accident de mașină.
Normal.
- De ce o spui așa? - În filme, mamele mor mereu.
Filmele urăsc mamele.
Stinge lumina.
Fetelor, sigur e o idee bună?
- Eu nu sunt speriată. - Eu sunt un pic.
O să-ți placă partea asta.
Nu deschide ușa!
Doamne! Nu deschide ușa!
Mamă, glumești?
Nu vreau să fiu nevoită să-ți pun căluș.
De ce ar deschide ușa dacă e atât de...
- Ce faci? - E singura parte când nu mă sperii.
- La culcare! - E singura parte când nu mă sperii.
- Nu! Mamă! - Haide!
Ne-ai lăsat să ne uităm la chestii mai nasoale de atât.
Mamele mai greșesc câteodată.
Poate că asta e o greșeală.
Da, poate. Hopa sus și la culcare.
Poate că vom avea coșmaruri dacă nu ne lași să ne uităm.
Exact așa merg lucrurile. Haide.
Laura, așteaptă. Vreau să te întreb ceva.
- Ce am făcut? - Nimic.
Vreau să te întreb ceva.
- Voi mergeți sus. - Nu e corect.
Te va convinge să vă uitați...
Creatura aia din film, acel demon,
asta ai văzut în coșmarul tău?
Ai zis că avea un cuțit și dinți mari.
Părerea mea e că visele și coșmarurile
provin din lucruri văzute în timpul zilei.
De aceea n-ai vrut să ne uităm la serial?
Cred că și eu l-am văzut.
Nu-mi amintesc când,
dar cred că am văzut aceeași creatură în coșmarul meu.
Dar acum, că știm, o putem înfrunta.
Nu e reală, e din acel serial TV.
Serial-streaming.
Nu-ți fie frică. Totul are logică, bine?
Pot să dorm cu tine?
Încă o noapte?
Cine e?
Hei!
Laura! Lexis! Lynn! Lila!
Deschideți ușa! Lila, Lila!
Ai avut un coșmar?
Încearcă să numeri oi.
Faci parte din mintea mea.
Nici măcar nu ești original. Ești dintr-un serial prost.
Prost?
Ce jignitor.
Știi care e partea bună la o spaimă nocturnă, Kristen?
Nu te poți mișca.
Îți poți mișca doar ochii.
Urmărește cuțitul.
Trezește-te.
Apucă cuțitul, Kristen.
Hai, mișcă mâna. Cât de greu poate fi?
Trezește-te. Trezește-te!
Ce zici, inima ei?
Ce valvă să scot? Valva mitrală?
De ce să așteptăm până face 20 de ani?
Hai să-i punem capăt acum.
Laura, te rog.
Laura, te rog, trezește-te.
Mamă, trezește-te. Mamă!
Mamă!
Ai avut un coșmar.
Știu, îmi pare rău.
Doamne!
Te țin eu, mamă. Tu culcă-te, te țin eu.
Mulțumesc, ești o fetiță așa cuminte.
Ești fetița mea dulce.
- Ieri s-a întâmplat? - Da.
Ce a zis?
Că va schimba tot ce am făcut.
Nevinovații vor fi vinovați,
iar vinovații, nevinovați.
I-ai spus șefului tău?
Da, i-am spus că Townsend e un psihopat,
dar a crezut că e vorba de gelozie profesională.
De asemenea, știa că investigăm un miracol.
- Ne urmărește. - De ce?
De ce, David? De ce ne urmărește?
Vreau să-ți spun, dar nu e un limbaj în care crezi.
- Fiindcă crezi că e un demon? - Da.
Atunci spune-mi pe limba mea.
Vrea să omoare speranța.
De asemenea, a sugerat să te întreb ceva.
Ce?
Să te întreb despre a doua oară când l-ai văzut pe Dumnezeu.
- Ce înseamnă asta? - Vrea să ne despartă.
De ce ne-ar despărți asta?
Am avut o viziune.
Acum nu am.
Se joacă cu îndoielile mele.
Și cu ale tale.
Nu a fost un tunel, o lumină, sau ceva asemănător.
Îmi amintesc că mi-am văzut antrenorul țipând de pe margine.
Și că am căzut cu fața la pământ.
Și apoi am văzut o gaură deschizându-se în iarbă.
O gaură neagră.
O chestie mare, spiralată.
Și apoi am văzut oameni ieșind din ea.
Mulți. Vreo 60?
Și veneau spre mine.
Apoi am văzut o femeie care m-a luat de mână.
Nu știam cine era,
dar părinții mei au zis că a mai murit o fată acolo.
- Bernadette May. - Da.
M-a luat de mână, iar apoi am simțit asta pe obraz.
Atunci m-am trezit.
Crezi că a fost un miracol ce ai pățit tu?
Nu știu.
Nu știu decât că eram moartă, iar acum trăiesc.
Și că totul s-a schimbat pentru mine.
Nu-mi pot da seama cum au trucat asta.
Am verificat pixelii.
Nu par să fi fost manipulați,
deci fie e prea bine făcut și nu vom ști niciodată cum au făcut-o ei...
Care ei?
Ei, la figurativ.
Nu... Sau...
Mai există o opțiune: ground-looping.
Ce e asta?
Vezi imaginile cu Bernadette May, cu o oră mai devreme?
Și astea sunt imagini cu Naomi.
Aceste imagini au fost transmise
la postul de securitate, care le-a înregistrat.
Ground-looping apare atunci când cele două transmisii se intersectează.
Deci tu crezi că imaginile cu Bernadette s-au suprapus cumva...
Peste imaginile lui Naomi.
- Așa e. - Dacă e așa,
imaginea cu chipul lui Bernadette
ar trebui să apară la un moment dat pe monitor.
- Da. - Și apare?
Am vizionat câteva ore de înregistrări. Până acum n-am văzut nimic, dar...
Știți ceva? O iau de la capăt.
Stai.
Doctorul tocmai a anunțat ora morții.
Da, și?
Cred că știu ce s-a întâmplat.
Nu e un miracol.
Mă bucur că încuviințați că nu e miracol.
Da. A fost hiperinflație și COPD nediagnosticat.
Bun.
Dar nu a fost vina paramedicilor.
Va trebui să acceptăm ca nu suntem de acord în privința asta,
dar e bine că suntem de aceeași parte.
Ce sunt alea?
Asistența medicală de urgență din acest spital, în ultimul an.
- 176 de intervenții. - Bine.
Aceștia sunt pacienții caucazieni.
Știai că, în medie, în timpul unei intervenții,
doctorii tăi au efectuat compresiuni toracice și resuscitări
timp de 58 de minute la pacienții caucazieni?
Pacienți precum Bernadette May?
Nu, nu știam.
Ăștia sunt pacienții tăi afro-americani.
În cazul lor, doctorii tăi au efectuat, în medie,
compresiuni toracice și resuscitări timp de 23 de minute.
Pacienți precum Naomi Clark.
Politica acestui spital
este să nu facă diferențe în funcție de rasă.
Naomi Clark a revenit la viață în morgă
fiindcă personalul tău de la Urgențe i-a anunțat ora morții
cu 30 de minute mai devreme decât dacă ar fi fost albă.
De aceea nu a fost un miracol.
A fost rasism implicit.
Cred că ar trebui să pleci.
Îți las astea.
Comisia de etică deja ne-a evaluat faptele.
Iar procesul de malpraxis a fost deja soluționat.
Mai interesează-te în privința asta.
Uită-te peste astea înainte să închei procesul cu spitalul Harbor.
- De ce? Ce e aici? - Dovezi pentru un proces civil
în valoare de vreo 15 milioane.
- Deci n-a fost un miracol? - Nu.
O combinație între incompetență crasă
și o afecțiune medicală care a împiedicat plămânii d-rei Clark
să absoarbă oxigen.
Bine. Ai făcut treabă bună.
Am o altă posibilă posedare pentru tine.
De fapt, mai e ceva.
O pacientă a murit cu o oră mai devreme
și asta e o imagine cu ea pe o înregistrare din spital.
Și n-are nici o legătură cu miracolul?
Nu, e doar o apariție pe care n-o putem explica.
Atunci, s-o lăsăm baltă.
Posedarea pe care vreau s-o cercetezi...
E o enoriașă bună.
Oferă multe bisericii...
Bună, mamă!
Nu merge, am văzut la ce vă uitați.
Mamă, lasă-ne să vedem sfârșitul. Te rog.
Nu e înfricoșător. E mai mult amuzant.
De fapt, e hilar. Râdeam atât de...
Uite ce zic. Mă uit cu voi.
- Da! - Stați! Dar întâi
o să urmărim asta împreună.
Ce e?
Uitați-vă.
Ca să creezi un monstru durează vreo trei ore.
- Ce e asta? - Un videoclip care arată cum îl fac.
Sunt multe elemente în acest personaj.
Un costum mulat, o mască.
Două urechi.
Dinți, coarne...
Ne ajută să știm că nu e real.
Totul e ficțiune.
Ideile îmi vin în somn.
Sub formă de coșmaruri.
Transpun asta foarte repede
într-o schiță sau o sculptură de lut,
care apoi sunt transpuse într-un personaj de dimensiune naturală.
Îți place să întruchipezi monștri?
Monștrii mă sperie când îi văd la televizor sau într-un film,
dar când joc rolul unuia, nu e așa rău.
E distractiv să sperii lumea din postura de monstru.
Doamne.
... precum în cer.
Pâinea noastră cea de toate zilele dă-ne-o nouă astăzi
și ne iartă greșelile...
Precum și noi iertăm greșiților noștri.
Și nu ne duce în ispită
și ne izbăvește de cel rău.
Unde e iubita ta?
A plecat.
Ce ai?
Ketamină, E, Molly și pastile.
Facă-se voia ta...
Pe pământ...
Unde ești, Doamne?
Sincronizare Kopa Subtitrari-Noi Team
Julia?
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team
www.facebook.com / bucyfall SNT